Okres Montgomery, Ohio
Ne!
Vzal mi ruku.
Vzal mi ruku!
Fox Chapel, Pensylvánie
Talulah, přestaň.
Zlato?
Není to brzo?
Ano.
Je teprve dvacátého druhého.
Nemohl se dočkat, Johne.
Zlato.
Myslím, že tohle bys mohl potřebovat.
Jsi v pořádku?
-Já? -Jo.
V pořádku, ano. Ano, vážně.
Jsem v pořádku.
Tomu nebudeš věřit.
Přineseme ti domů malého brášku.
Konečně.
Nemám znovu zkusit dr. Leeovou?
Fajn, počkej chviličku, ano?
Všechno vypadá dobře, že? Je všechno v pořádku?
Je ti dobře?
Jo.
Poslouchej.
-Dobře. -Dýchej, lásko, dýchej.
Dobře, dobře.
-Dobře. -Dýchej.
Nadechnout. Připravena? Tlačte.
Tlač, tlač, tlač.
-Dobře. Tlačte. -Tlač, dýchej, dýchej.
Skvěle, dobře, dobře.
-Policie! Dolů, na kolena! -Slyšel jsi ho! Dolů!
-Zůstaň, kde jsi! -Dolů na kolena!
Má něco za zády!
-Co to sakra bylo? -Posviť na něho.
Prohledejte dům. Ujistěte se, že tam nikdo není.
Bravo tým, jdeme dovnitř.
Jsi dokonalý.
Je dokonalý.
POTOMEK
20 týdnů, 4 dny
Nemají jeho oči různou barvu?
Ano, nazývá se to heterochromie.
Je to dané geneticky.
Je jako David Bowie.
To je.
Je to můj malý glam rocker.
Dlouho jsme se o tebe snažili. Nebyli jsme si jistí, jestli přijdeš.
Teď to bude...
Tak jo.
A je to.
Neměl by plakat?
Většina pláče, ale nevyžaduje se to.
Je všechno v pořádku?
Nic s tím maličkým není. Je velmi vnímavý.
Ano.
Máma.
Vážně to právě řekl?
Víte, dokonce říká nějaká slova.
To je dost brzy.
Řeč většinou přichází až tak kolem jednoho roku.
Nic špatného se neděje.
Váš syn se vyvíjí rychleji.
Je to, jak my říkáme, chytrolínek.
Chytrolínek.
26 měsíců, 2 týdny
Výborně, zlatíčko. Ukaž mi to znova.
Dáš ho do hradu?
Co čteš?
"Výchova génia."
Ano.
"Nadaný život."
Připravuju se.
Na co?
Milesův mozek funguje jinak než u ostatních dětí.
Je mimořádný.
Dobrá práce!
A říkala jsem si, že bychom měli začít uvažovat o školce, vážně.
Školka? Jsou mu dva roky.
Není to trochu brzo?
Nejde o obyčejnou školku. Existují speciální.
Je to školka. Potřebujeme nějaké doporučení?
Zlato, je to velmi dobrá školka.
5 let, 5 měsíců
Jedeme za doktorem Collinsem?
Ne, máma s tebou jede k jinému doktorovi.
Začni.
Dobře. Velmi rychlé.
Začni.
Udělala jste dobře, že jste s ním přijela. Milesova inteligence je mimořádná.
Nemám přesné skóre, ale bude velmi vysoké.
A co jeho chování? Zvyká si na školku dobře?
Prožívá velmi složité období, těžko si hledá kamarády.
Milesův mozek je v jistých oblastech mimořádně vyvinutý...
ale jiné oblasti se zdají být opožděné.
Nevím, proč by neměl být v oněch oblastech stejně vyvinutý, musíme to sledovat.
A vy byste měli uvažovat o individuálním plánu vzdělávání.
Existuje vynikající škola. Jmenuje se Penmark.
Je trochu dražší než škola, ve které ho máte teď...
ale je vynikající...
pro děti se speciálními potřebami. Pro takové, jako je Miles.
Můžu tam zavolat, jestli chcete.
Osmiletý
Tady máš, nech ten domácí úkol a jez.
To není domácí úkol, mimochodem.
Nemáme domácí úkoly.
Jak to, že já je měl?
Protože nejsi tak chytrý jako já.
Promiň?
Jo?
Máš nějakou papriku?
Papriku? Jak to, že víš, co to je?
Nevím. Prostě ji chci.
Těším se, až si večer vyrazíme.
Tady, posluž si.
Promiň.
Kdy jsi to začal používat?
-Nevím. -No tak.
Můžeš udělat tu věc s očima, prosím?
To je ono!
Chceš soutěžit v zírání?
Ne, musíš dojíst večeři.
Dobrá, tak jo.
Připraven?
Připraven.
Jedna...
dvě...
tři.
Ty jsi teď mrkla!
Mrkla, mrkla, mrkla! Vyhrál jsi.
-Vyhrál jsi! Vyhrál jsi! -Ano!
-Konec. -Ne.
-Ano. -Protože to znamená...
že mě necháte se Zoe.
Ale ty máš rád Zoe.
Já vím.
Hele.
Když budeš potřebovat ode mě pusu...
Ano.
Chceš normální pivo, nebo nóbl pivo?
Nóbl.
Tak jo, napijeme se.
Neodjedeme, dokud nebudou vypitá.
Pořád nemůžu uvěřit, že skutečně bydlíme na předměstí.
Vážně?
Nepřijde ti to jako včera, když jsme byli bezdětní?
Když jsme byli pořád namazaní a všechno byla velká legrace?
Lásko, teď jsme úplně normální.
Ale stále jsme pořád namazaní.
Zapomněla jsem ti to říct. Když jsem vyzvedávala Milese ze školy...
pan Schub řekl, že nechce do vědeckého klubu.
Proč nechce nikdy nic dělat s ostatními dětmi?
Víš co? Nové pravidlo.
Na rande žádné řeči o dítěti.
-Dobře. -Vážně.
Máme mimořádně chytré dítě.
Copak je to špatně?
Chceš, aby byl jako ostatní?
-Jsme my jako všichni ostatní? -Ne.
Ne.
Chci, říct, hele...
to je naše rande.
Jo, protože jsme bezva.
Tvoje máma řekla, že jenom dva díly.
Víš co?
Co kdybychom si před spaním zahráli jednu hru?
Jenom jednu.
Na schovávanou.
Dobře. Mám počítat, nebo se schovat?
Počítat.
Dobře.
Jedna, dvě, tři, čtyři...
pět, šest, sedm, osm...
devět, deset!
Připraven nebo ne, už jdu!
Co to děláš? Máš se přece schovat.
Milesi, jsi v pořádku?
Chceš víc času?
Dobře, prima.
Jedna, dvě, tři, čtyři...
pět, šest, sedm, osm...
devět, deset...
11, 12, 13, 14...
15...
...17, 18...
19...
20.
Tak jo, připraven nebo ne, už jdu!
Mám tě.
Tak, jo, vzdávám se. Můžeš vylézt.
Milesi!
Milesi?
Milesi!
Chci, abys mi řekl všechno, co si pamatuješ.
Dívali jsme se se Zoe na televizi, potom se zranila.
Potom začala křičet.
A potom jsem uviděl krev.
Milesi, musíš si pamatovat ještě něco dalšího.
Kdy šla Zoe do sklepa?
Já nevím.
Ona počítala a potom se zranila.
Všude byla krev...
-a já nevěděl, co mám dělat. -Dobře.
V pořádku, zlatíčko.
Nic si nepamatuju.
V pořádku. Byla to nehoda.
Byla to jenom nehoda.
Talulah.
Co se děje?
Hej!
HLASOVÝ ZÁZNAMNÍK
Co tady děláš?
Slyšela jsem tě mluvit ze spaní.
Měl jsi zlý sen.
Ne, neměl.
Chci říct, že to nebyl zlý sen. Byl to hezký sen.
Chci pracovat s Hailey.
Promiň, už jsme si udělali plán.
Ano, můžeš jít na toaletu.
Dashi.
Pomoz mu!
Co vidíš v tomhle?
Tvář.
Čí tvář?
Nevím.
A co vidíš v tomhle?
Ruce.
Čí ruce?
Ruce nějaké hezké paní.
Když jsi ve škole toho chlapce udeřil...
vzpomeneš si, co jsi cítil?
Klidně mi řekni, jak ses cítil.
Myslel jsem si, že kdybych to udělal, už by mi neubližovali.
Ubližovali?
Někdo ti ubližoval?
Bojím se vám to říct. Nechci nikoho dostat do potíží.
Koho? Koho dostat do potíží?
Toho člověka, který mi ubližuje.
Chci, abyste zvážili léčbu Milese...
a možná bude potřebovat specialistu.
Behaviorálního intervencionistu. Někoho, kdo by mu pomohl...
-s jeho problémy se vztekem. -Dobře.
Co je s ním?
Nejdřív jsem myslela, že to je deficit...
v rozpoznávání morálnosti, nebo možná OVD...
opoziční vzdorné chování, ale upřímně...
Nejsem si jistá.
Můžete si poslechnout tohle.
Nahrála jsem to, když spal.
Ano, dobře.
Sarah, ptám se na to nerada.
Existuje nějaká možnost, že je Miles nějak týrán...
někým z vaší rodiny?
Z čeho mě to obviňuješ?
Z ničeho tě neobviňuju, Johne.
Říkám ti, co řekla ona.
Nikdy jsem se našeho syna nedotknul.
Jde o mého tátu?
Můj táta byl hajzl.
Já jsem si tím vším prošel. Ty to víš.
To my jsme se rozhodli mít děti.
Nikdy bych Milese neudeřil. Miluju toho kluka.
Možná se Strasserová mýlí.
Vždycky jsi říkala, že jeho mozek funguje jinak.
Co když je prostě takový?
-Takový není. -Dobře.
Nechápu, co se to děje, Johne.
Nerozumím, o co jde.
Právě jsem se na něho díval.
Ty léky ho vážně umrtvily.
Jsi v pořádku?
Je mi to líto.
Přijdeme na to, dobře?
Jo.
Hele, o tebe mám taky starost.
Mám pocit, že se zblázním.
Bude to v pořádku.
Jenom musíme zůstat silní.
Ano?
Ano.
Naser si.
Co je?
Co se stalo? Co se stalo?
Někdo tady je.
Kde?
Je tady.
Zlato, asi se ti zdálo něco ošklivého.
-Ne. Ne. -Nikdo tady není.
Ne. Je tady.
Je tady uvnitř.
-Je tady uvnitř. -Dobře, pojď sem, lásko.
Arthure, ahoj. Elaine Strasserová.
Ano, máš chvilku?
-Dobrý den, Sarah. -Dobrý den.
Na víkendy je zamykají.
Díky, že jste přišla tak rychle.
Arthur Jacobson. Rád vás poznávám.
Dobrý den.
Řekla vám Elaine něco o výzkumu, který dělám?
Dobře.
Rád bych vám položil několik otázek, než se dostaneme k věci.
Dobře.
Mluví někdo ve vaší rodině nějakým cizím jazykem, Sarah?
Já a John jsme na střední škole měli španělštinu, ale ani jeden z nás...
si nepamatuje víc než pár slov.
A co prarodiče chlapce?
Máte v rodině nějaké imigranty?
Omlouvám se, jsem zmatená.
Je to hlas vašeho syna?
Ano. Ano, to je Miles.
Je to jenom nějaké blábolení ze spaní.
Ve skutečnosti to není blábolení.
Dal jsem ta slova přeložit svému kolegovi.
Co je to?
Maďarština.
Konkrétně, vzácný maďarský dialekt, jakým se mluví jenom u hranic s Rumunskem.
Poslechněte si, co se stane dál, Sarah.
To je stejně důležité.
Slyšela jsem tě mluvit ze spaní.
Měl jsi zlý sen.
Ne, neměl.
Chci říct, že to nebyl zlý sen. Byl to hezký sen.
Miles říká, že to byl hezký sen.
Proč je to důležité?
Ta slova, Sarah. To, co Miles řekl.
"Drž hubu, ty špinavá děvko.
Přestaň brečet, nebo ti vypíchnu oči.
Budu se dívat, jak umíráš."
Ne. Ne, tohle Miles neřekl.
Ale řekl.
A řekl to v dialektu, kterým na světě mluví ani ne 400 tisíc lidí.
Vychází Miles s dětmi svého věku dobře?
Zmínil se někdy, že má pocit, že mu nepatří tělo?
Ano.
A co jeho chutě na jídlo?
Všimla jste si nějaké změny v jeho chutích?
Jsou to indikátory.
Indikátory čeho?
Polovina lidí na Zemi, miliardy...
věří, že vědomí a energie, o čemž často mluvíme jako o naší duši...
jsou schopné vrátit se do tohoto fyzického světa a žít nový život.
Jenom je to západnímu myšlení cizí.
Ve většině světa je reinkarnace přijímanou součástí života.
Reinkarnace?
O čem to mluvíme?
Povím vám o jednom chlapci, s kterým jsem se setkal v Indii.
Jmenoval se Padman, bylo mu asi šest let.
Ale jeho rodina tvrdila, že je mnohem starší.
Dokázal si vzpomenout na každou podrobnost z minulého života.
Na pekárnu, kterou vlastnil, na své sourozence...
na oblíbenou matčinu písničku.
Dokonce podrobně popsal svou smrt, jaké to bylo, když se topil.
Našel jsem město, které popisoval...
asi 100 mil od jeho vesnice, a já jsem tam Padmana vzal.
Bez zaváhání mi ukázal dům, kde se narodil.
Představil mě svým bratrům a sestrám, kterým už bylo přes padesát.
Zůstali jsme tam tři týdny...
se starou ženou, o které tvrdil, že je jeho matka...
zpíval jí...
zatímco umírala.
Já věřím...
že duše uvnitř Padmana...
se utopila dřív, než mohl říct své matce sbohem.
A když jsme té bytosti dovolili dokončit, co už nestihla...
Padman se zase stal malým chlapcem.
Okamžitě byl zpátky...
a téměř si nepamatoval, co se stalo.
To by hodně vysvětlovalo.
Zásadní je pochopit, že tyto duše se vracejí z nějakého důvodu.
Aby dokončily něco nedodělaného, aby to uzavřely.
Takže říkáte, že můj syn je posedlý.
Ne. Posedlost odkazuje na ne lidskou bytost...
která ovládne lidského hostitele.
Takže ta duše napadající mého syna...
byla jiným člověkem?
Ano. A z toho, co jsem slyšel na té nahrávce...
je ten člověk nebezpečný.
Sarah, uvnitř vašeho syna se odehrává bitva.
Válka mezi jeho přirozenou duší a touto starší.
Tyto dvě bytosti nemohou existovat v jednom těle věčně.
Jedna začne dominovat...
a tu druhou pohltí.
Tomu se pokoušíme vyhnout.
Promiňte, tohle nemůžu.
Sarah. Sarah, počkejte.
Prosím... Podívejte se na tohle.
Vím, jak je to pro vás těžké.
Myslela jsem, že mému synovi pomůžete.
Miles má vývojové problémy...
ale pořád je to můj syn.
A já ho tomuhle nevystavím.
Hele, mami, nechceš soutěžit v zírání?
Zrovna teď nemám náladu, Milesi.
Dobře.
Jedna, dvě...
tři.
Nelíbí se mi, když se mě takhle dotýkáš, Milesi.
Co je to za písničku?
Jaká?
Ta, kterou sis právě broukal.
Už jsem tě slyšela si ji zpívat.
Kde ses ji naučil?
-Od tebe. -Ne, ode mě ne.
To bych si pamatovala.
Zpívala jsi mi ji, když jsem byl mimino.
Když jsem spal.
Ne, nezpívala.
Promiň.
Omlouvám se.
Andrea a Bruce z Lafayette v Luisianě jsou vysokoškolsky vzdělaný moderní pár.
Pro ně možnost, že jejich malý syn James...
jeví známky minulého života...
byla, no, trochu šílená.
Mezi dvěma a čtyřmi roky...
James prozrazoval mimořádné podrobnosti o životě bývalého bojového pilota.
Věřím, že měl minulý život a že se vrátil,
protože něco nedokončil.
-Učí nás od velmi raného věku... -Co je to?
...že reinkarnace neexistuje.
Dal mi to kolega dr. Strasserové.
Byla jsi u dalšího doktora?
Jmenuje se Arthur Jacobson...
a studuje reinkarnaci.
Reinkarnaci?
-Minulé životy? -Ano.
No tak, Sarah.
To je ten nejstarší trik.
Že máme problémy s Milesem, ví od Strasserové.
Tak se podívej na tohle.
Podívej se na toho malého kluka.
Je to neuvěřitelné.
Prosím.
Prosím neříkej mi, že něčemu z toho věříš.
Nevím, čemu věřím.
Miles je nemocný.
Tady nejde o minulé životy.
Je to těžké.
Ale my to překonáme.
Dokážeme Milesovi pomoct.
Jenom ne takovými šílenostmi.
-Ano. -Ano.
Máš pravdu.
Tímhle ne.
Je to pitomost.
Milesi?
Pět minut, potom do pyžama, ano?
Talulah! Běž!
Co jsi říkala, mami?
Co?
BUCHANANOVA ZÁKLADNÍ ŠKOLA
Kdo mi řekne, jaký je rozdíl mezi jmenovatelem a čitatelem?
Ví to někdo?
Dobrá, mám lepší otázku.
Kdo má rád pizzu?
Já! Já! Já!
Ano. Takže kolik porcí je v pizze?
Zabij ho, vezmi jeho zbraň!
Dobrá práce, vojáku!
Potřebuju zdravotníka!
Kryj se! Kryj se!
Talulah!
Sarah?
Neviděla jsi Talulah?
Ne.
Zadní branka je otevřená.
Jdu se po ní podívat.
-Sejmi ho! -Milesi.
Zlato, jdi pomoct tátovi hledat psa.
Dvojitý zásah!
Milesi?
Doraz ho, vojáku!
Zásah do hlavy!
Zabij ho! Hned!
Pohyb, pohyb, vojáku! Pohyb!
Jdeme.
Takhle daleko od domu nikdy nechodí.
Možná ji srazilo auto.
Proč to říkáš?
Když psi ví, že umřou, tak nepřijdou domů.
Zalezou pod dům.
Rádi umírají o samotě.
Všichni jednou musíme odejít.
Dokonce i ty.
I ty umřeš.
Jsem tvůj otec, Milesi, takhle se mnou nemluv.
Nebo co?
Zmlátíš mě?
Jako mlátil tvůj otec tebe?
Co to říkáš?
Byl to hajzl.
A ty jsi mi teď skvělým tátou.
Nikdy jsi mu o mém tátovi nic neříkala?
Nikdy, zlato. Nikdy jsem mu nic neříkala.
Říkal všechny ty děsivé věci.
Jako co? Johne, co říkal?
Jak to mohl vědět?
Co vědět?
Co to sakra je?
To je kamera.
Co?
Ach Bože.
Použil chůvičku.
Špehuje nás.
Hej!
Jak dlouho nás sleduješ?
-Podívej se na mě. Kde je Talulah? -Já nevím.
-Kde je? -Já nevím!
-Kde je? -Johne, přestaň!
Co to s tebou sakra je?
Kde je táta?
Táta potřeboval trochu prostoru.
Je u strýčka Tommyho.
Jenom dokud se trochu neuklidní.
Mami?
Co je to se mnou?
Milesi...
jsi nemocný.
Jsi prostě nemocný, zlato.
Někdy opouštím svoje tělo, když ležím v posteli.
Sny se někdy mohou zdát jako skutečnost.
To nejsou sny. Dělám to, když jsem vzhůru.
Dělám to, abych udělal místo.
Udělal místo čemu?
Věcem.
Jak často se to stává?
Každou noc.
Milesi?
Milesi, co se děje?
Mami, já se bojím.
Pojď ke mně, lásko.
-Pojď ke mně. -Mami!
Měla jsi sen?
Ano.
Můžu dnes spát s tebou?
Mami?
Ano, lásko?
Budeš mě vždycky milovat...
bez ohledu na to, co udělám?
Ano, Milesi.
Vždycky tě budu milovat.
Jsem tvoje matka.
Co je to?
Mami?
Použij tohle.
Milesi...
co jsi udělal?
Když někdy opustím svoje tělo, stávají se špatné věci.
Mami!
Milesi...
buď zticha.
Byla to moje chyba.
To já.
Poslouchej mě.
Odvezu tě k někomu, kdo ti může pomoct.
Sarah, když jste zavolala, moc se mi ulevilo.
Tak ty jsi určitě Miles.
Sleduj to stříbrné oko.
Jenom ho sleduj.
K regresi nedojde, pokud budete v místnosti.
Bude ho to bolet?
Ne. Je to hypnóza.
Miles opouští tělo, když je přítomna napadající duše.
Nebude si ten zážitek vůbec pamatovat.
Cílem je identifikovat osobu, která se vrátila...
a tohle je důležité...
zjistit, co chce.
Budu k vám upřímný, Sarah.
Může to být vaše poslední šance.
Milesovi je teď osm.
Napadající duše brzy převezme kontrolu...
a Miles bude pryč.
Sleduj to stříbrné oko na konci ramene.
Pokaždé když se zhoupne...
představme si, že rozmotáváme kousek provázku...
kousek po kousku.
Představme si, že ten kousek provázku...
je čas.
Rozmotává se minutu po minutě...
vteřinu po vteřině...
Vracíme se v čase.
Čas ubíhá.
Všechno kolem tebe...
tento dům...
můj hlas...
tvoje matka...
Všechny tyto věci jsou dál a dál.
Vracíme se zpátky tvým životem...
zpátky do doby, kdy jsi začal chodit do školy...
kdy jsi udělal první krůčky...
když jsi byl mimino...
zpátky do dne, kdy ses narodil.
Zpátky do doby před tímto tělem.
Dál už nemluvím s Milesem.
Mluvím s tím, který se usídlil v jeho těle.
Přišel jsi nezván.
Řekni, jestli slyšíš můj hlas.
Mluvíš maďarsky.
Naučil jsem se několik slov v očekávání, že se s tebou setkám.
Dávám přednost angličtině.
Ale narodil ses v Maďarsku?
Moji rodiče byli maďarští farmáři, kteří přesídlili do Ohia.
Prostí lidé.
Šťastní, že vlastní kousek půdy.
Mě lákalo...
něco tvořivějšího.
Byl bych rád, kdybys mi řekl své jméno...
a proč ses vrátil sem.
Jak se jmenuješ?
Teď jsem Miles.
Milesi, jestli slyšíš můj hlas...
řekni mi jméno člověka uvnitř sebe.
Řekni mi to jméno.
Milesi, řekni mi to jméno.
Ne!
Máš v koupelně pěknou sbírku léků.
Všechno tam je legální.
Ale ne když to dáš nezletilému proti jeho vůli.
Ty sis vzal moje léky?
Co by si Sarah pomyslela, kdybych jí řekl, že jsem tady usnul...
a probudil se s tvým ptákem v puse?
Potom by policie našla v mé krvi léky...
stejné léky, jaké máš ve své lékárničce.
A to nemluvím o chlupech s tvou DNA, které jsem našel na míse tvé toalety...
a dal si je do zubů.
Jsi šílený.
Komu uvěří?
Stárnoucímu hipíkovi, žijícímu z rodinného majetku?
Nebo nevinnému malému chlapci?
Až lusknu prsty...
Miles se vrátí...
a ty řekneš Sarah, že se ti nepodařilo zlepšit jeho stav...
protože uvnitř jejího syna nikdo není.
Potom odejdeš...
a to bude naposledy, co se uvidíme.
Jedna...
dvě...
tři.
Jak to šlo?
Nešlo. Omlouvám se, zmýlil jsem se.
Bylo chybou žádat vás, abyste sem přišla.
Co se stalo?
Nic. K regresi nedošlo.
-Cože? Co? -Je mi líto.
Christopher vás vyprovodí.
Tudy, prosím.
Milesi...
běž dovnitř.
Musím si promluvit s tvým otcem.
Necítím se s ním v domě bezpečně.
Když jsem byl u Tommyho, měl jsem nějaké telefonáty.
Existuje jedno místo s názvem Summit Hill.
Myslím, že je pro Milese jako stvořené.
Měl by čtyřiadvacetihodinový dohled.
Odtud to není ani hodina cesty.
Bavíme se o tom, že necháme našeho syna zavřít?
Co jiného můžeme dělat?
Tohle nás ničí, Sarah.
-Haló? -Sarah.
Tady Arthur Jacobson.
Arthure, jsou dvě ráno.
Já vím. Omlouvám se, ale tohle nepočká.
Je Miles poblíž vás?
Ano, je ve svém pokoji.
Sarah...
běžte k počítači.
Arthure, já zavěsím.
Sarah, počkejte.
Vaše rodina je v ohrožení.
Jděte k počítači, kde vás Miles nebude moci vidět.
Vydržte.
Poslouchejte mě.
Ten člověk uvnitř vašeho syna je výjimečný lhář.
Bude předstírat, že spí. Bude předstírat, že je váš syn.
Nesmíte věřit ničemu, co Miles říká.
Nemohl jsem mluvit, když tady Miles byl.
Během našeho sezení došlo k boji, ale myslím, že mě váš syn slyšel.
Jenom chvilku trvalo, než jsem na to přišel.
Něco vyškrábal a já jsem si uvědomil,
že je to zpráva, jméno.
Dal mi to jméno, Sarah.
Napište do počítače "Edward Scarka".
S-C-A-R-K-A.
Vrah od Drozdího potoka.
To je on. Podívejte se na ty oči.
Každé má jinou barvu, stejně jako u Milese.
Kdy má Miles narozeniny?
22. srpna 2010.
To je den, kdy byl Edward Scarka zabit při zatýkání.
Zemřel krátce po čtvrté ráno.
Miles se narodil ve 4:15.
Během pěti let zabil devět žen.
Poslední oběti, desáté...
se podařilo utéct, ale předtím jí uřízl ruku.
MÍSTNÍ ŽENA PŘEŽILA SÉRIOVÉHO VRAHA: VRAH OD DROZDÍHO POTOKA ZASTŘELEN
Všechny ženy měly uřezané ruce.
Byla to jeho poznávací značka.
Uřezal jim ruce...
potom je zabil.
Uřezal jim ruce...
potom je zabil.
Přeživší...
Margaret St. Jamesová, napsala o svých mukách knihu.
Zavedla k němu policii, a ta ho zastřelila.
Takže teď to víme.
Že ano?
Ano, ale ještě musíme znát důvod, proč se vrátil.
Co chce.
To vašeho syna vysvobodí.
Počkejte.
Arthure, musím končit.
Johne.
Co se děje?
Musíme s Milesem něco udělat.
Musíme s Milesem hned teď něco udělat.
Ale on o tom vůbec nesmí vědět.
ŠKOLNÍ AUTOBUS
Hodinu počkej.
Zabalím nějaké jeho věci a setkáme se tam.
Existuje další zlomek, který se rovná dvěma osminám?
Abychom mohli zjednodušit...
Pane Blume. Je všechno v pořádku?
Ano, přišel jsem vyzvednout Milese.
No, už pomalu končíme. Můžu ho za chviličku přivést.
Ne, lituji, musíme jet hned.
Naléhavá rodinná záležitost.
Dobrá. Chcete ho v kanceláři odepsat?
Ne, Sarah tam právě volala.
Mluvila s nimi.
Milesi, pojď.
Jdeme.
Milesi?
Jdeme, kámo.
Milesi!
V RUKOU SMRTI
MARGARET ST. JAMESOVÁ
PŘÍBĚH SÍLY A NADĚJE
VRAH OD DROZDÍHO POTOKA IDENTIFIKOVÁN UPRCHLOU OBĚTÍ
Můj Bože.
POSLEDNÍ OBĚŤ VRAHA OD DROZDÍHO POTOKA UTEKLA DO BEZPEČÍ
ZÁZRAČNÝ ÚTĚK MÍSTNÍ ŽENY
Vrátil se pro tebe.
Chce tě mít mrtvou.
Milesi, já a tvoje matka jsme museli učinit rozhodnutí.
Budeš nějaký čas žít někde jinde.
A...
v místě, kam jedeme, jsou lidé, kteří ti pomohou, aby ses cítil lépe.
Opravdu dobří lékaři.
Chvíli to bude těžké, ale myslím...
že až budeš starší, pochopíš, že někdy...
že někdy je nejtěžší udělat to, co je pro nás nejlepší.
Prostě chceme, abys věděl, že tě máme moc rádi.
Víc než všechno na světě.
Milesi...
Milesi!
Právě teď tvrdě bojuje.
Budeme ho udržovat tři nebo čtyři týdny v umělém spánku.
Až opadne otok mozku, zjistíme rozsah jeho zranění.
Váš manžel je silný.
To, co potřebuje, je čas.
Kde je můj syn?
Naproti přes chodbu.
Moc mě to mrzí.
Miluju tě.
Je mi to moc líto.
Myslím, že vím, jak to zastavit.
Myslím, že ho můžu zachránit.
Když to dokážu...
možná...
Možná bychom mohli být zase všichni spolu.
Nechám vás o samotě.
Milesi, co se stalo v autě?
Já nevím.
Nic si nepamatuju.
Vím, jak ti můžu pomoct.
Ale potřebuju, abys mi věřil.
Potřebuju, abys mi věřil, ať udělám cokoli.
Dokážeš to?
MISTŘI OBCHODU KOUPĚ -PRODEJ -ZÁPŮJČKY
Pamatuješ si ty prášky...
které jsem ti dávala, aby ti nebylo v autě špatně?
Pamatuješ si, jak jsi byl po nich ospalý?
Ano.
Potřebuju, abys spal.
Ale proč?
Protože dokud ti nebude lépe...
nemůžu ti věřit.
Chci vidět, jak je polykáš, Milesi.
Kam jedeme?
Zavři oči.
Postarám se o to, kvůli čemu ses vrátil.
VÍTEJTE V OHIU
Co pro vás můžu udělat?
Jste Margaret St. Jamesová?
Co chcete?
Jmenuju se Sarah Blumeová.
Nedávno jsem něco prožila, a vaše kniha...
mi pomohla.
Byla bych ráda, kdybyste měla chviličku.
Mám pravidlo, že ve svém domě lidi nepřijímám.
Jenom pět minut.
Prosím. Nemám kam jinam jít.
Postavím na čaj.
Posaďte se.
Picklesi, budeš se chtít hned vrátit,
až zjistíš, jaká je tam zima.
Ano, dobrá.
Tak jo. Běž.
Mátu, nebo citron?
To je jedno.
Není to hezká věc...
ale dokážu s ní utrhnout kousek toaletního papíru.
Je mi to moc líto.
Bylo to nedávno, to, co se vám stalo?
Už se to děje nějakou dobu.
Jde o mého syna.
Jde o vašeho syna?
Ano, o Milese.
Kolik mu je?
Je mu osm.
To je báječný věk.
Můj David byl v tomhle věku tak sladký.
Nevěděla jsem, že máte děti.
Rozhodla jsem se soukromí rodiny chránit.
S Davidovým otcem jsem se rozvedla, ještě než jsem potkala Scarku.
Ale měla jsem pocit, že by nebylo správné spojovat je s tou bolestí a nenávistí.
Kde je váš syn teď?
Začal druhý ročník na Michiganské státní.
A z toho, co jsem slyšela, má také novou přítelkyni.
To je v pořádku.
To přejde.
Neměla jsem sem chodit.
Můžu použít vaši toaletu?
Ano, je v předsíni.
Udělám vám ten šálek čaje.
Je mi líto.
Je mi to moc líto.
Picklesi.
Jak ses dostal dovnitř?
Co to děláte?
Co to děláte? Přestaňte.
Přestaňte.
Prosím, ne...
Ne.
Já nemůžu.
Nemůžu.
Moc se omlouvám.
Hej!
Které se ti líbí víc?
Modré...
nebo hnědé?
Modré...
nebo hnědé?
Modré...
nebo hnědé?
Jak jsi...
To říkal ten večer, kdy jsem ho potkala.
Milesi!
Ne, ne!
Milesi, ne!
Ne.
Nikdy jsi mě neměla opustit...
Margaret.
Milesi!
Milesi, je konec!
Milesi!
Lásko...
Milesi...
Je příliš pozdě.
Dostal jsi, pro co jsi přišel.
Dej mi mého syna.
Pořád věříš, že Miles žije?
Zněl takhle?
Mami?
Budeš mě vždycky milovat...
bez ohledu na to, co udělám?
Bylo to s tebou snadné.
Věděl jsem, že mě k ní přivedeš.
Jak dlouho je pryč?
Od toho dne, kdy jsi slíbila, že ho budeš vždycky milovat...
To bylo naposledy, kdy s tebou mluvil.
Teď je mrtvý.
Ty...
jsi zrůda.
Vzal jsi mému synovi duši.
Nevezmeš...
Jeho tělo mít nesmíš!
Ježíši!
Chtěla mě zabít.
Už jsi v bezpečí.
Jsi v bezpečí.
Ne.
Promiňte, máme zpoždění.
To je v pořádku.
Ráda tě zase vidím, Milesi.
Těšíme se, že s námi budeš bydlet, dokud se tvůj táta neuzdraví.
Chceš vidět svůj pokoj?
Titulky přeložil Josef Petrasek